Fericirea e înăuntrul vostru.
Găsiți-o cu un obiectiv vesel și eliberați-o.
În curând, fiecare dintre voi va putea învăța această tehnică.
Asta. E multifuncțional. L-am cioplit, pentru găleată.
Crezi că mai lucrez pentru Curtain?
Eu am inventat tehnica asta a fericirii.
Invențiile mele.
Trăiesc aici.
- Unde e Curtain? - Nordul Italiei.
Știm cu toții unde mergem. Ne vedem acolo.
Dacă ne despărțim, nu încetini.
Gândurile negative doar ne încețoșează mintea.
- Constance, ești bine? - Desigur.
Casa e înconjurată. E timpul să plecăm.
De cât timp sunt așa?
E o șansă să fie o repercusiune a programului.
Se pare că toți s-au plâns de gâtul înțepenit.
Continuăm cu răpirea conform planului.
Va găsi un serviciu de ceai pentru două persoane.
Ceaiul va conține o cantitate infimă de must de amurg,
un sedativ puternic.
Pentru amintiri noi! Stai!
Trebuie să vorbesc cu cineva.
Orice ar fi, sigur va fi bine.
Ai dreptate. Totul va fi bine.
Nicholas,
un ceai bun nu trebuie pus niciodată prea mult zahăr.
Da, da. Mă tem că licoarea făcută
de Numărul Doi e destul de amară.
Nu e de mirare.
- Te simți bine? - Da. De ce n-aș fi?
Sunt cu fratele meu, cu familia mea.
Numărul Doi.
Ai avut o discuție plăcută cu tânărul Auguste?
Foarte plăcută. Ce copil încântător! Atât de inteligent!
Da. Cu siguranță.
Ar trebui să plec.
Nu.
Mâine e o zi mare.
Mă bucur că am luat ceaiul împreună.
- Consumat sau nu. - Și eu.
O seară plăcută!
- Amândurora. - Da.
Îmi pare rău. Știu că am dat greș.
Am eșuat lamentabil, dar n-am putut s-o fac.
Nu mi-am putut otrăvi propriul frate.
- Te rog. - Înțeleg perfect.
Da. Ce?
Ați împărțit pântecul cu el.
Desigur, nu vrei să-i faci rău fratelui tău.
Îl iubești.
Numărul Doi.
Numărul Doi, ești mulțumită?
Constance, Sticky și Dipika a fost reținut până la urmă.
Asta schimbă mult lucrurile.
- Sper că sunt bine. - Îi voi găsi.
- Nu mai e o simplă exfiltrare. - De acord.
E un nivel de pericol zeta, posibil epsilon.
- De acord. - Nu cunosc nivelurile tale de pericol.
Absolut deloc.
E propriul nostru sistem să clasificăm gândacii și animalele dăunătoare la fermă
și a afla răspunsul.
Se aplică și în afara fermei.
Epsilon ar emite un semnal ca un urs rătăcitor după hibernare sau ceva similar.
E foarte periculos.
Planul de acțiune Zeta și Epsilon obligă copiii să stea în banca lor și
să aștepte să treacă pericolul.
Mulțumesc că nu mi te opui.
Am fost aproape să fiu afectată de Măturătorul de creiere al lui Curtain.
Mi-e bine așa.
- Gata? - În tăcere, în profunzime.
Întotdeauna.
Ce faci?
Treizeci de secunde înseamnă că suntem
suficient de departe cât să nu ni se vadă mișcările.
Nu ne mișcăm. Rămânem aici, ai uitat?
Nu când Sticky și Constance au nevoie urgentă de noi.
Douăzeci și nouă, treizeci.
Să mergem!
A fost ceva de pomină.
Serios?
Mi s-a părut o precauție înțeleaptă,
având în vedere cât de alunecoase au fost în trecut.
Dă-le jos acum.
Da, sigur. Desigur.
Îmi pare foarte rău.
Constance, Sticky. Mă bucur să te revăd.
Ce-ați mai crescut!
Reynard și Kate n-au rămas mult în urmă,
știind cât de unită e societatea voastră.
- Nu sunt nici pe aproape. - Ar trebui să ajungă în curând.
Mă voi bucura să-i văd.
Mulțumesc.
Trage de ea.
Îmi pare rău.
Da. Încă o dată, îmi cer scuze pentru acest tratament barbar.
Nu așa procedez eu. Știi asta, Sticky.
Știu doar că ești malefic.
Sticky, prietene.
Hipnotizezi oamenii să fie fericiți, le manipulezi mințile.
Nu-ți pasă de binele nimănui în afară de al tău.
Negativitatea asta nu-ți face bine, Sticky.
Stresul, îmbătrânirea prematură, moartea, căderea părului.
Ascult-o. Are dreptate.
Toată anxietatea te roade.
Te rog, lasă-mă să te ajut să te eliberezi de toată acea tensiune
și să găsești pacea interioară în miezul ființei tale.
Pacea și deplinătatea
pe care le-ai căutat toată viața ta.
MISTERIOASA SOCIETATE BENEDICT
BAZAT PE ROMANUL „MISTERIOASA SOCIETATE BENEDICT”
DE TRENTON LEE STEWART
În tot acest timp, mi-am lăsat suspiciunile
- …să-mi stea în cale. - Da.
Am crezut că nimeni nu poate deveni brusc fericit.
- Știu. - Nu e posibil.
Dar m-am înșelat. Complet greșit.
E incredibil!
Știu, dar tot mai crezi că nu e real?
Dar e real. Și e așa de bine!
Știu.
Dar când mă gândesc logic, în mintea mea,
îmi vine să mă opun din toate puterile.
Și sar de la unul la altul, fără să mă gândesc.
- Atunci încearcă să nu mai gândești atât. - Da.
Dacă totul e bine?
- Sună minunat. - Da.
- Trăiește clipa. - Da.
- Îl simți? - Da.
- Bucuria nestăpânită. - Da, o simt.
Da!
- Auzi asta? - Ce?
Asta.
Lupi?
Da! Pânza poate face minuni!
Da. Ce nu poate face?
E pânză! Rhonda, e o pânză!
Rhonda? Rhonda! Rhonda, Milligan!
- Doamne! Mă bucur să te văd. - Ce bine că sunteți teferi!
- Și tu. - Nu suntem bine.
- Da. - Suntem fantastici.
Da, mai bine ca niciodată.
Dar ne-a fost dor de tine și de copii.
Clipește o dată dacă au microfoane aici.
- Nu. - Nu. Fără microfoane.
- Suntem bine, te asigurăm. - Domnule.
Sunteți îmbrăcat în zdrențele decolorate ale unui ostatic.
- Un prizonier. - Știu.
- Și nu m-am simțit așa confortabil. - Iau și eu unul curând.
- Da. - Abia aștept.
Am cerut galben.
- Ca soarele. - Da.
E ca o cămilă-cal.
Ceva ce ar sculpta tata.
Te deranjează să-l minți?
Trebuia s-o fac.
Sticky și Constance sunt în la inamici.
Nu era timp de discuții.
Doar pentru că trebuia să faci ceva,
nu înseamnă că nu poți măcar să te simți prost.
Poate că mă simt prost. Bine.
Uite-i! Îi văd.
Cu ce sunt îmbrăcați?
- De ce zâmbește Constance? - Poftim?
Bungaloul tău e pe aici.
- Simți mirosul de salvie? - Aromatic.
E phlomis fruticosa.
Componentele sale lipofile sunt cele care poartă parfumul.
Știu că te tachinez, Sticky, dar adevărul e
că-mi plac informațiile tale științifice.
Sunt edificatoare.
Mersi, Constance.
Ai reușit.
- Ești bine? - Oarecum.
Mi-a fost dor de tine, Kate.
- Ce are? - Curtain a făcut-o.
A apăsat un buton în creierul ei.
- Ce? Cum? - E ceea ce face el.
Te privește în ochi. Își mișcă mâna.
Cauzează un fel de coerență neuronală.
O face chiar și în emisiunea lui.
Constance avea televizorul pornit și am văzut-o
purtându-se suspect de frumos cu mine.
Dacă amabilitatea e o crimă, sunt vinovată.
Sari peste proces. Direct la închisoare.
- E foarte tulburător. - De fapt, a fost minunat.
E o plăcere să fiu în preajma ei.
A ajuns și la tine?
A încercat, dar am început să fac împărțiri în minte
ca să-mi țin mintea ocupată.
Apoi mi-am dat seama că, dacă m-aș preface că sunt fericită,
i-aș găsi mai ușor pe domnul Benedict și pe Numărul Doi.
Impresionante abilități de spion, Sticky.
Imitație subterfugă. Îmi place cum gândești.
Îmi place.
- Hai să-i găsim pe adulți! - Stai!
Voi doi trebuie să vă integrați în peisaj.
Nu mă îmbrac cu hainele alea.
Ca să pătrunzi în mintea cuiva și
să-i eliberezi bucuria interioară, e nevoie de pricepere.
E nevoie de înțelepciune.
Și de răbdare ca să stăpânești tehnica.
Dar odată ce vei vedea tristețea
și disperarea înlocuite de un zâmbet cald și strălucitor,
vei ști că a meritat.
Întreabă-i pe Auguste și Belinda, Leandro și Yang Chai.
Au muncit din greu și sunt pregătiți.
Curând, cu toții veți fi pregătiți să vă împărțiți darurile cu lumea.
- Ce fac? - Da!
E ceva ciudat la ei? Uită-te la domnul Benedict.
- Toți par fericiți. - Da!
Nu! Genul ăla de fericire.
De ce n-ar fi?
Viața e un banchet. E un dar să trăiești.
Vă anunț cu mândrie lansarea a 63 de centre de fericire
din întreaga lume.
Să fie deschise și controlate de fiecare dintre voi.
Am înțeles. Sunt sub acoperire.
- Asta e. - Asta trebuie să fie.
Țelul nostru e creșterea exponențială.
Foarte, foarte priceput la asta.
Să ajungem în toate colțurile lumii și să răspândim bucurie.
În Kyoto, New Delhi, San Diego,
Melbourne, Kuala Lumpur, Santiago, Lagos, Khartoum.
Unde rămăsesem? Da, Khartoum.
Varșovia, Buenos Aires, Mumbai, Bogota.
Da, zorii unei noi ere sunt aproape.
Mulțumită ție și devotamentului tău neclintit.
Astăzi, pe terenul nostru verde, e o sărbătoare în onoarea voastră,
a viitorilor furnizori
ai revoluției mondiale a fericirii.
Mulțumesc.
Da.
Te rog. Te rog, du-te și distrează-te.
Du-te și distrează-te.
- Nathaniel! - Nu acum, Nicky.
Nathaniel, ce s-a întâmplat cu el? E bine?
Da, se pare că e un gândac pe aici
- …și nu e nimic grav, da. - Ești sigur?
Absolut.
Am aici cei mai buni doctori din Europa. Se descurcă ei.
Te rog, du-te la prietenii tăi.
Par foarte fericiți să fie cu tine.
Da, da. Dar…
- Miss Perumal! - Reynie!
- Mă bucur să te văd. - Am venit să te salvăm.
Trebuie să plecăm cât mai repede.
- Domnul Benedict e aici? - E pe aici, pe undeva. Dar să plecăm?
Abia ați ajuns.
N-ai văzut toate oportunitățile minunate.
Kate!
Știu că vei fi supărată pe mine, dar lasă-mă să-ți spun…
Supărată? Niciodată. De ce aș fi?
Te-am mințit. Nu, te-am mințit.
- E de înțeles. - Ce?
Multe conflicte ale noastre sunt inutile,
nu doar între noi doi, ci și între oameni, în general.
Spun că ai toate motivele să fii supărat pe mine.
Supărat.
Emoția asta n-are niciun rost.
- Sunteți foarte convingători. - Mulțumesc.
De ce?
Eu sunt. Puteți renunța la acoperire.
Nu e nevoie de înșelătorie.
Ce vezi, aia primești.
- Și asta primești. Fără regrete. - Bine zis.
- Ne place aici, Sticky. - Da.
Și vouă vă va plăcea.
Nu sunteți sub acoperire.
A ajuns la ei. Pe toți.
- Cum a ajuns… - Constance!
Mă întrebam unde ați dispărut.
Înțeleg. Ți-e dor de vechea Constance.
Personalitate acerbă, formată din suferință.
Nu-ți place noua Constance.
Te neliniștește și nu vrea să facă asta.
- Nu, nu e asta. - Deloc.
- Noua Constance e revigorantă. - Ne place de ea.
Adulții ne îngrijorează.
Să găsim o cale să-i aducem înapoi.
E normal să vrei ca alții să fie la fel de nefericiți ca tine.
- Nu suntem nefericiți. - Nu voi insista.
Vrem să fie ei înșiși.
Sunt ei înșiși. Eu însumi.
Garrison, a creat tehnica de a elibera adevăratul sine.
Acum înțeleg.
- Garrison a făcut asta? - Ea a fost creierul, desigur.
Dacă știe cineva cum să rezolve asta, ea e aceea.
Dar s-a ascuns.
Nu avem nevoie de ea. Mă ocup eu.
Kate mă încântă. Activitatea ei frenetică.
- Agenda lui Garrison? - Ai furat-o?
Garrison a dovedit că nu se poate baza pe tehnologie.
Scrierile unui geniu nebun.
Pare deprimant. Mă duc să găsesc puțină pozitivitate.
E inacceptabil.
E deranjant. E tulburător pentru comunitate.
Și provoacă întrebări care nu trebuie puse.
- Înțelegem. - Absolut.
De acum înainte, dacă se plânge cineva că are gâtul înțepenit,
dureri, crampe,
cea mai mică înțepătură, trebuie să stea în cabine.
- Absolut, să nu fie văzut. - Invizibili.
E pentru binele lor.
- Ca să putem avea grijă de ei. - Desigur.
- Foarte grijuliu. - Mereu ai grijă de ei.
Să înțeleg că tratamentele doctorului n-au dat rezultate?
- Încă nu. - Doamne!
Cu orice resurse ai nevoie, trebuie s-o reparăm.
- Ne ocupăm de asta. - Suntem reparatori.
Repară-l!
N-am timp de aceste intruziuni, de aceste greșeli neobosite.
Copiii spioni pe care i-a găsit Jeffers
au zis că și alții sunt pe drum, rezolvă și asta.
- E gata. - E gata.
Dr. Curtain, având în vedere situația personalului.
e nevoie de intervenții individuale calificate.
Câștigătoare dovedite.
Cantitățile cunoscute sunt două, spre deosebire de fostele persoane din funcție,
să vă împărtășească imediat toate informațiile relevante,
- …indiferent cât de rău sună. - Ce vreți să spuneți?
Se pare că problema cu teroriștii nu e limitată.
Au fost raportări similare în toată lumea.
Printre practicanții acestui sistem.
Rapoarte similare.
O corelație
care nu e la fel cu cauza, nu?
- Sigur că nu. Deloc. - Nu e relevant în situația asta.
Pe care cineva care e pregătit să o preia
ar înțelege-o instinctiv.
Mă duc să pregătesc
transmisiunea în direct a planurilor noastre de extindere.
Voi doi vă întoarceți la petrecere
și căutați simptomele.
Și data viitoare nu-mi mai aduce probleme pentru care nu ai soluție.
- Am spus, trebuie să ne alegem momentul. - Ai participat cu totul.
- Credeam că ai murit. - Constance!
- Vai de mine! - Dar mă bucur că nu ești moartă.
Cât mă bucur să te văd!
Unde sunt ceilalți?
Șoptitorul, măturătorul de creiere.
- E totul aici. - Dar nimic despre fericire.
Kate, întoarce-te în zona Șoptitorului.
„Vorbitorul e făcut să creeze o stare de anxietate și nemulțumire.”
Sub biletul ei, scrie: „Întoarcerea e posibilă.”
Ce-i asta?
Vorbește despre cum declanșează nervul optic schimbări în cortexul prefrontal.
Nervul optic? E calea de intrare, deci poate e și calea de ieșire.
Optică. Ca atunci când arunci o lumină puternică în ochii cuiva?
Exact.
O rază ultraconcentrată de lumină cu lungimea de undă
potrivită poate șoca fotoreceptorii din ochi.
Poate stimulează creierul să se reseteze.
Aș putea construi ceva,
dar mi-ar trebui ceva mai puternic decât becurile de lanternă.
Înăuntru era o fotografă. Făcea poze cu blițul.
Am furat cu succes câteva obiecte în ultima vreme.
UITE AICI BLIȚ
PLACA DE CIRCUITE
- Poți atașa bateria acolo. - Da.
Îmi trebuie ceva să declanșez un obturator.
Ceva mic, mobil, făcut să reziste.
- Și dacă nu merge? - Gândire pozitivă, Sticky.
- Crezi că va merge? - Jumi-juma?
Poate 40-60?
E destul de bine.
Sunt aici?
Da.
Ce viziune neașteptată!
Să-i dăm o cheie.
Unde e tata? Să începem cu el.
Se pare că te gândești prea mult.
Nu, nu cred. Oamenii ăia privesc în gol.
Și știu că ar trebui să simt ceva, dar n-am putut, ceea ce m-a îngrozit.
Dar am fost ușurată că am simțit teroarea.
Acum nu mai putem face nimic.
- În acest moment. - Da.
- Cred că e adevărat. - Bucură-te de muzică!
- Da, simt. - Întoarce-te!
Katey-Cat! Poate ar trebui să cânți și tu.
O să-ți placă.
Eu cânt doar jazz contemporan și folk galez.
Da.
Ți-am făcut ceva.
Foarte frumos din partea ta.
Ce e?
Spălătoria de viziuni despre lume.
Uită-te prin vizor, răsucește mânerul și bucură-te de spectacol!
Ești o persoană uimitoare, Kate Biruietot.
Am gene puternice.
- Haide! Uită-te. - Bine.
- Nu văd nimic. - Răsucește mânerul.
M-ai mințit intenționat la porți.
Minciunile misiunii sunt tot minciuni.
Da, așa e.
A funcționat.
Ți-am dat impresia mai devreme că nu am standarde?
Îmi pare rău.
Pari veselă, așa cum și trebuie să fii.
Se pare că te-ai obișnuit.
Da. Clar. Îmi place.
Voiam să-ți arăt ceva.
Uită-te aici.
- Bine. - Răsucește mânerul.
Ce ar trebui să văd?
Răsucește mânerul. E magnific.
Trebuie să vezi asta.
- Nu poate aștepta? Vibrez. - Nu se poate.
- Sunt pe aceeași lungime de undă. - Crede-mă.
Și te cred, cu viața mea. Bine, doar repede.
- Yang Chai. Și-a atins cumva gâtul? - Se scărpina la ureche.
- Stai. Copiii ăia sunt - Sunt spioni.
Sunt spioni.
Bine ai revenit!
Prea multă perspectivă.
Perspectivă falsă.
- Perspectivă asupra perspectivei. - Da.
Ce e obiectul acela?
- Nu știu, dar e îngrijorător. - Incitant de suspect.
Domnule Benedict, acum!
Ce e asta?
Răsucește mânerul.
- Umărul meu! - Umărul tău!
- E dislocat. - Rămâi cu mine.
- E doar umărul, dar mulțumesc. - Bine.
Hai să te ajutăm.
Era un impuls ciudat.
- N-a răsucit mânerul la timp. - Trebuie să plecăm acum.
Unde e Constance?
Ne trebuie un mijloc de transport.
M-am obișnuit foarte bine cu situația camionului de livrare.
Să ne urcăm într-unul și să nu privim înapoi.
- Nu putem pleca fără fratele meu. - Ba putem. Trebuie.
Circumstanțe exigente. Copiii sunt cu noi acum, domnule.
- Domnul Benedict are dreptate. - Mersi.
Organizația Curtain se extinde rapid.
- Acum poate vota? - Da.
Presupun că e adevărat.
În fiecare zi, tot mai mulți oameni cad sub influența lui.
Și tot mai mulți oameni au intrat în comă.
E pluralul comei.
Am văzut întâmplându-se asta unui om sărac în Sala Mare și multor altora.
I se poate întâmpla oricui din programul lui. E un efect secundar.
- Iar Curtain știe despre asta. - Da.
Și încă se mișcă în pas alert cu planurile de extindere.
- Așa e. - Trebuie să-l scoatem imediat pe Curtain.
Cea mai bună cale de a opri un șarpe e să-i tai capul.
- Nu. - Și apoi puteți rămâne împreună.
- E un plan bun. - Chiar dacă e un șarpe fără corp.
Vino.
Mergem după el.
Mă scuzați. „Mergem”?
Se numește conjuncție. „Să mergem.”
Noi.
Public, luați loc, vă rog, intrăm în direct în zece minute.
Nu e doar pentru alții.
Și tu poți alege bucuria și liniștea interioară.
Și tu poți alege fericirea.
Folosește o lentilă veselă.
O lentilă veselă.
Alege fericirea.
Ale…
Ce e?
- Livrare de flori. - Ce?
Am înțeles.
Livrare de flori?
Săgeata e înmuiată în must de amurg, care, practic, e o floare.
Desigur.
- Ușor, Milligan. - Desigur.
Asta e adresa.
- Sper că nu doarme iepurește. - Da.
Cu o doză sănătoasă de must de amurg. Ar trebui să dureze câteva ore.
Bine, pentru că ne așteaptă un drum lung.
Hei, stai. Oprește!
- Dr. Curtain? - Dr. Curtain, sunteți acolo?
- A fost răpit! - A fost răpit!
Chemați-i pe cei gri!
Subtitrarea: Dumitrescu Laurentiu